![](https://lh3.googleusercontent.com/blogger_img_proxy/AEn0k_v7IDnkv3j9kvYuOXnFAxHtSm02k9wO64QyLXtGUuLu7wN8SgteLPWTjZz5lUoUAxPp4Xfbc0aSQaCePWvbuETSpr5LUeCHahEgTzGEJoFiO0_rLxTKKzbQdg0chXc9QQnO=s0-d)
En plena onada de fred Siberià, varem fer una excursió per terres frontereres entre la Conca de Barberà i l'Alt Camp, a la Serra de Miramar, un paratge amb unes magnífiques vistes de la Conca de Barberà, de la serra de Prades i de gran part de la costa tarragonina.
Recorrerem la serra de punta a punta assolint els dos cims culminants, sortirem del poble de
Prenafeta, passant per l'antic poble i ermita de Sant Salvador, i albirant les runes del castell colgades en un espadat (espectacular).
Un cop arribats a la carena (i assolint tot seguit el
Tossal Gros 867m.) ens sorprengué un
ventet d'allò més gèlid que només ens deixà endinsant-nos per la serra, entre els boscos i caminois que ens dugueren al encantador poble de
Miramar, on
férem un mos i també un
cafetó ben calent que ens oferí una
família, sorpresa per la nostre abrupta entrada a la seva
vivenda particular (
pensàvem que era un hostal o quelcom semblant on servien
cafès,
però era una casa rural sense aquest tipus de serveis...),
però el fet es que ens serviren amablement malgrat la
salvatgia dels
númens invasors...
De nou amb els cossos reconfortats sortirem a l'exterior i ens trobàrem amb una grata sorpresa, una incipient nevada que
començava a emblanquinar els voltants, assolirem tot seguit
La Cogulla (788 m.) un cim maltractat per varies estructures humanes (
casetes, antenes,
etc...)
Només quedava l'últim tram caminant una bona estona sota aquest ambient nival i arribant al punt d'inici xerrant i xalant del
camí.
De tornada vam ser testimonis de com les mares gosses protegeixen els seus petits a capa i espasa, i com inciten a la manada a fer-ho per elles, un comportament
extrapolable a altres espècies,
inclosa la nostre.
Ei! Que nosaltres només
passàvem per allà!
Reportatge Fotogràfic
Track seguit
SaluT i Muntanya!!!